"Minulla on ollut paljon vaikeuksia, joten-
kirjoitan hilpeitä tarinoita." LOUISA MAY ALCOTT
Anteeksi? Etsin Weekly Volcanon toimitusta.
Haluaisin nähdä herra Dashwoodin.
Ystäväni toivoi minun tarjoavan hänen tarinaansa.
Hän kirjoitti sen.
Hän haluaisi kirjoittaa lisääkin.
Ei liene ensimmäinen yritys?
Ei. Hän on myynyt Olympicille ja Scandalille-
ja palkittiin tarinasta Blarneystone Bannerissa.
Palkittiin?
Niin.
Istukaa.
Me otamme tämän.
Otatteko?
Muutoksin. Se on liian pitkä.
Mutta poistitte...
Varmistin, että muutamat syntiset katuvat.
Maa on juuri kokenut sodan.
Kansa haluaa huvitusta, ei saarnoja.
Moraali ei myy näinä aikoina.
Voisitte ehkä mainita sen "ystävällenne".
Minkälaisen korvauksen...? Mitä te...?
Maksamme 25-30 dollaria tällaisista.
Maksamme 20 tuosta.
Saatte sen. Voitte muokata sitä.
Kerronko ystävälleni,-
että otatte toisenkin, jos se on parempi?
Voimme katsoa.
Pyytäkää lyhyttä ja maukasta.
Jos päähenkilö on tyttö,-
hänen pitää olla aviossa lopuksi.
Tai kuollut. Kumpi vain. -Anteeksi?
Millä nimellä hän haluaisi tarinan?
Ei minkäänlaisella, jos sopii.
Aivan kuten hän haluaa, toki.
No jaa.
Näkemiin sitten.
Voikaa hyvin.
PIKKU NAISIA
TÄYSIHOITOLA
Beth pitäisi sinusta kovasti.
Tämä on täysihoitola, ei köyhäintalo.
Haluan vuokran ajoissa.
Hyvää iltapäivää, neiti March.
Hyvää iltapäivää.
Olette tulessa.
Kiitos.
Te olette tulessa!
Kiitos.
Minulla on sama tapa. Huomaatteko?
Kitty ja Minny odottavat.
Oppilaani kaipaavat minua.
Aina töissä.
Raha on päämääräni rahanahneudessani.
Kukaan ei saa tuollaisia mustetahroja-
vain rahanhimosta.
Kunnes sisareni Amy Pariisissa-
nai jonkun rikkaan,-
minun täytyy pitää perhe hengissä. Näkemiin.
Dekadentit ovat kyllä pilanneet Pariisin.
Ranskattaret eivät jaksa nostaa hiusharjaa.
Amy! Sanoin: "Ranskattaret-
eivät jaksa nostaa hiusharjaa."
Aivan. Pitää paikkansa, täti March.
Älä yritä miellyttää, tyttö.
Mitä se rettelöivä perheesi kirjoittaa?
Äiti ei sano mitään Bethistä.
Pitäisi palata, mutta pyytävät jäämään.
Et voi tehdä mitään, jos palaat.
Se tyttö on sairas, ei yksinäinen.
Etkä saisi palata kotiin, ennen kuin sinä-
ja Fred Vaughn olette kihloissa.
Ja vasta kun olen suorittanut maalausopintoni.
Niin, aivan.
Tietysti.
Pysäyttäkää vaunu! Laurie! -Mitä sinä nyt?
Laurie, Laurie! Laurie!
Amy!
Lupasit tavata hotellilla. -En löytänyt.
Et katsonut tarkkaan.
Ehken tunnistanut kauneutesi takia.
Lopeta. -Eikö miellytä?
Missä isoisäsi? -Saksassa, yhä matkalla.
Matkustan yksin, rentoudun. -Flirttailet ja juot.
No, älä kerro äidillesi.
Jahtaatko nuoria naisia ympäri Euroopan?
En.
En käsitä, että Jo torjui sinut. Olen pahoillani.
Älä ole, Amy.
Minä en ole.
Amy!
Täti March.
Tulehan nyt. -Näytätte upealta.
Pois siitä! Allons-y, Amy. Meillä on menoa.
Tule uudenvuodenjuhliin.
Kaikki tulevat, Fred myös.
Hae minut hotellilta kello 20. The Chavain!
Laurie! Pukeudu juhlallisesti!
Silinteri ja frakki.
Laitan parhaan frakkini!
Se oli Laurie.
Tiedän.
20 jaardia sinistä ja pinkkiä silkkiä.
Haetaan myöhemmin.
Meg, tuo näyttäisi ihanalta päälläsi.
Tiedän juuri sopivan ompelijan.
Olet Concordin kaunein vaimo.
John tarvitsee talvitakin ja lapset vaatteita.
Ja hänen vaimonsa uuden mekon.
En voi. Se on...
En vain voi.
Hän ilahtuu ulkonäöstäsi ja unohtaa hinnan.
Ei kai se ole liian tuhlaavaista.
Riittääkö 20 jaardia?
Kyllä.
Hienoa.
50 dollaria. Mitä minä ajattelin?
Äiti! -Äiti!
Rakkaani.
Menkää leikkimään.
Beth!
Kas, tuoss' on tienne: länteen pois.
Siis länteen!
Hauskuutta, menestystä teille toivon.
Mut vastuut' eikö herralleni, neiti?
Jää vielä! Sano, poika hyvä, mitä minusta luulet.
Että luulette toist' olevanne, kuin mit' olette.
Jos sitä luulen, luulen samaa teistä.
Se oikein on: en olekaan, mik' olen.
Anteeksi?
Puhun vain englantia. Anteeksi, mitä?
Mitä sanoitte? -Tulkaa tanssimaan.
Tiedän, kenen kanssa haluan tanssia.
7 VUOTTA AIEMMIN
Kenen kanssa tanssit, Jo? -En koskaan tanssi.
Miksemme kaikki voi mennä juhliin? Epäreilua.
Laita samat kengät. -Sopivat viimeksi.
Nenäni ei näytä hienostuneelta.
Pidän nenästäsi.
Nyt Jo.
Älä koske. En halua näyttää naurettavalta.
Voisit olla nätti. -En halua olla. En suostu.
En halua mennä, mutta kuulisinpa musiikin.
Yritän muistaa ja laulan sinulle.
Pitäisikö noiden savuta?
Kosteus kuivuu.
Haisee kuin poltetut höyhenet.
Otan tämä pois ja näet täydellisen kiehkuran.
Pilalla! -Miksi tukkaa lähti?
Meg, anteeksi. -Mitä sinä teit?
Anteeksi! Et olisi saanut pyytää sitä.
Marmee! En voi lähteä!
Kyllä voit. Olet kaunis. -Tukka pilalla!
Älä tuijota, älä laita käsiä selän taa.
Älä sano "Kiesus" tai "siunatkoon".
Älä kättele. Älä vihellä...
Meg March, olet niin nätti. Tule.
Meg.
On niin aikaista. Ei.
Anteeksi, täällä olikin joku.
Ei haittaa. Voitte jäädä. -Enkö häiritse?
Ette. En tunne väkeä täällä.
Tuntui hiukan oudolta aluksi.
Samoin minusta.
Neiti March, eikö vain?
Niin, herra Laurence, mutta en neiti March. Jo.
Enkä minä ole herra Laurence. Laurie.
Ettekö tanssi?
En tiedä, miten täällä toimitaan.
Olen asunut enimmäkseen Euroopassa.
Euroopassa? Siunatkoon!
En saisi käyttää tuollaisia sanoja.
Kuka niin sanoo?
Meg, isosiskoni. Täällä.
Tuo on hän. Näettekö?
Violettihameinen tyttö.
Oikein nätti.
Hän ohjaa käyttäytymään hyvin,-
niin isä on ylpeä palatessaan.
Missä hän on?
Vapaaehtoisena Unionin armeijassa.
Halusin mukaan taistelemaan.
En pääse yli pettymyksestäni, että olen tyttö.
Jo, tanssisitko kanssani?
En voi, koska...
Koska mitä?
Etkö kerro? -En ikinä.
Kärvensin mekkoni. Näetkö? Tuosta.
Meg käski olla paikallaan, ettei näkyisi.
Voit nauraa, jos haluat. Se on hauskaa, tiedän.
Keksin, miten voimme selvitä.
Mitä? -Jalkani.
Satutin nilkkani.
Miten pääsen kotiin?
Voit ottaa vaunut tai jäädä tänne yöksi.
Vaunut ovat kalliita.
Minä voin viedä. Asun naapurissa.
Ei kiitos. Emme voi suostua.
Ottakaa vaununi, pyydän.
Ei, on niin aikaista. Ette voi lähteä vielä.
Lähden aina aikaisin. Ihan oikeasti.
Mitä vaihtoehtoja sinulla on?
Liian pienet kengät.
Taivaan tähden. Mitä olette tehneet?
Hän ei voi kävellä. -Te palasitte!
Millaista oli? -Teidän pitäisi nukkua.
Auta siskoasi, sitten nukkumaan.
Tehkää tilaa! Meg on haavoittunut sotilas.
Nyrjäytin nilkkani.
Meg, tapat vielä itsesi muodin tähden.
Hannah! Tarvitsemme jäitä.
Käykää sisään. -Onko se kunnossa?
Anteeksi tämä kaaos.
Nautin leipomisesta keskellä yötä.
Älkää välittäkö, herra Laurence. -Laurie vain.
Voinko sanoa Teddyksi? -Kyllä.
Tytöt kaipaavat näyttelijää teatteriinsa.
Olen Amy.
Saatte ehkä tapella miesrooleista Jon kanssa.
Tässä teeleipä. -Kiitos.
Ja jäätä. Laurie, tarvitsetko jäätä nilkkoihin?
En, kiitos vain.
Sano äidiksi tai Marmeeksi, kuten kaikki.
Pidit niitä pinkkejä kenkiä, vai mitä?
Lisää jäitä? -Ne ovat niin kauniit.
Tulin kotiin kuin hieno nuori nainen vaunuilla-
ja sisäköt odottivat.
Kirjoittajalle ullakolla:
Koska nautitte näytelmästä niin paljon,-
halusin antaa tämän.
Se auttaa tutkimaan henkilöhahmoa-
ja maalaamaan sen kynällänne.
Haluaisin lukea kirjoituksianne,-
jos luotatte minuun.
Lupaan rehellisyyttä-
ja älyllisyyttä kykyjeni mukaan.
Teidän, Friedrich.
Fred, haluatko lasin?
Haluan. Kiitos.
Suotko anteeksi hetkisen? Kiitos.
Laurie.
Odotin tunnin sinua.
Kiinni jäin.
Amy, minä pyydän. Amy.
Haluatko tietää mietteeni sinusta? -Kerro.
Halveksin sinua. -Miksi?
Koska voisit olla hyvä, iloinen ja hyödyksi,-
ja olet laiska, huono ja surkea. -Kiinnostavaa.
Itsekkäät ihmiset puhuvat itsestään.
Olenko itsekäs? -Hyvin itsekäs.
Ja rikas, lahjakas, kaunis ja terve.
Pidätkö kauniina? -Pidät siitä, turhamaisena.
Kaikki nämä edellytykset, ja vain velttoilet.
Parannan tapani sinun takiasi, Pyhä Amy.
Eikö tuollainen käsi hävetä?
Ei hävetä.
Se ei näytä koskaan tehneen työtä,-
ja sormus on naurettava.
Jo antoi sen minulle.
Minä säälin sinua. Todella.
Kunpa kestäisit sen paremmin.
Ei tarvitse sääliä minua. Koet vielä saman.
En, saisin kunnioitusta vaikken saanut rakkautta.
Mitä itse olet tehnyt viime aikoina,-
oi suuri artiste?
Haaveilet Fred Vaughnin rahojen tuhlaamisesta?
Fred Vaughn, hyvät naiset ja herrat!
Fred, olen kovin pahoillani.
Nuo ovat vain tarinoita, tietysti.
Mutta kirjoitan romaania.
Ja tuleeko romaanistasi-
tällainen?
Kyllä. Tähän asti ainakin.
Tällainen juoni?
Kaksintaisteluja, tappamista...
Se myy, joten...
Mikset kirjoita omalla nimellä?
Äitini ei pitäisi siitä.
Liian hurmeista hänelle.
Haluan auttaa ansioillani, en huolestuttaa.
Minä en pidä niistä.
Suoraan sanoen.
Minusta ne eivät ole hyviä.
Mutta....
niitä julkaistaan lehdissä,-
ja minua on kehuttu lahjakkaaksi.
Minusta olet lahjakas, siksi olenkin niin suora.
Minulla ei ole varaa nääntyä kehuista.
Suutuitko sinä?
Tietysti. Sanoit, ettet pidä kirjoituksistani.
Luulin, että halusit rehellisyyttä.
Niin haluankin.
Eikö kukaan ole puhunut sinulle näin aiemmin?
Minut on teilattu monta kertaa.
Suhtautuuko kukaan kirjoituksiisi tosissaan?
Kuka teki sinusta hyvyyden ja huonouden ylipapin?
En minä ole... -Miksi sitten käyttäydyt niin?
Reaktiosi perusteella luulet...
Luulen, että sinä olet ylimielinen rehvastelija.
Shakespeare kirjoitti kansalle.
Hän oli runoilijoista suurin,-
koska ujutti runouttaan töihinsä.
En ole Shakespeare.
Luojan kiitos. Meillä on jo hänet.
Jos tiedät niin paljon, mikset kirjoita itse?
Koska en ole kirjailija.
Minulla ei ole lahjojasi.
Niin, ei ole.
Tulet aina olemaan kriitikko, et kirjailija.
Ja maailma unohtaa, että koskaan elit.
Niin varmasti.
Mutta minä...
Kukaan ei unohda Jo Marchia.
Voin uskoa sen.
Me emme ole ystäviä. Sinä et ole ystäväni.
Enkä kaipaa mielipidettäsi,-
koska en juuri pidä sinusta.
Joten älä puhu minulle enää. Kiitos.
Josephine, tämä tuli sinulle.
Kiitos.
Tule kotiin heti, Bethin tila on pahentunut.
Äiti
Beth.
Hauskaa joulua, maailma.
Hauskaa joulua!
Heräsimme varhain. -Mitä olet kirjoittanut?
Innostuin herkullisesta kostonäytelmästämme.
Myrkkyä.
Ei, ei myrkkyä. On joulu.
Joulu ei ole joulu ilman lahjoja.
On kauheaa olla köyhä. -Ei reilua.
Miksi vain jotkut saavat kaikkea kaunista?
Meillä on isä, äiti ja toisemme.
Ei ole isää, niin kauan kuin sota jatkuu.
Olisipa rahaa ja apulaisia, ei tarvitsisi raataa.
Voisit olla näyttelijä.
Eivät ne kaikki ole langenneita.
En voi olla näyttelijätär.
Lempitoiveeni on olla taiteilija Pariisissa,-
tehdä hienoja maalauksia, olla maailman paras.
Ja Jo haluaa olla kuuluisa kirjailija.
Amy kuulostaa niin karkealta.
Miksi hävetä sitä?
Toivon yhteistä elämää-
isän ja äidin kanssa tässä talossa.
Beth on täydellinen.
Entä musiikkisi, Bess?
Soitan vain meille. Muiden ei tarvitse kuulla.
Älä rajoita itseäsi.
Äiti ehdotti ettei anneta lahjoja-
miesten kärsiessä sodassa.
Voimme tehdä pienet uhrauksemme, ilolla.
Älä leiki äitiä, vain koska hän ei ole kotona.
Jo. Niin poikamaista. -Siksi teenkin niin.
Inhoan räävittömiä tyttöjä. -Vihaan sievistelyä.
Nenäni! Se on ennestäänkin ruma!
Ette piittaa mitä ajattelen,-
mutta tuskin haluatte äitinne näkevän tällaista?
Tietysti piittaamme.
Olet ilkeää tätiämme tärkeämpi.
Älä, Jo.
Missä Marmee on?
Luoja ties. Joku köyhä tuli kerjäämään-
ja hän lähti selvittämään asiaa.
Kunpa hän auttaisi muita, kun meille sopii.
Joannalla ja minulla on nälkä. -Nuket eivät syö.
Kirjoitin kohokohdan uusiksi, opetellaan se.
Amy, hae asut.
Olen tehnyt jumalaisen kruunun.
Maalasin kengät siniseksi,-
hän näyttää prinsessalta.
Melankolinen sävelmäni on hyvä.
Odotas kun näet uuden puheen.
Osaat kirjoittaa niin hienosti, Jo.
Olet oikea Shakespeare. -En ihan.
Neiti Michelangelo,-
harjoittelisitko pyörtymistä? Olet jäykkä.
En ole nähnyt kenenkään pyörtyvän-
enkä aio saada mustelmia.
Jos se käy helposti, lankean.
Ellen, kaadun viehkeästi tuoliin.
Ihan sama, vaikka Hugo uhkaisi pistoolilla.
Hannah? -En näyttele.
En sanonut mitään.
Tiesin mitä aioit sanoa, enkä näyttele.
Molempien pitäisi polvistua, tuohon.
En halua polvistua.
Erikoiskohtauksemme, eikä kukaan katso.
Minun kohtaukseni.
Megin pitäisi olla ohjaaja.
Hauskaa joulua, tytöt!
Marmee! -Hauskaa joulua.
Ihanaa nähdä teidät iloisina.
Jo, näytät väsyneeltä. Kirjoititko koko yön?
Tietysti.
Amy, anna suukko. Kiitos, Hannah.
Hyvää joulua. Mitäs tytöt?
Kova nälkä.
Voisin syödä hevosen. -Älä sano noin.
Mitä?
Mikä on?
Lähellä asuu köyhä nuori nainen, rva Hummel.
Viisi lasta nukkuu samassa sängyssä kylmissään,-
eikä ruokaa ole.
Antaisitteko heille aamiaisenne joululahjaksi?
Tässäkö sanot, että isä haluaisi sitä?
Niin.
Kiitos.
Ja kiitos kutsusta, herra Laurence.
Ei kestä.
Ehkä voisitte opettaa pojanpojalleni tapoja-
matematiikan lisäksi.
Mein Gott. Hyvät enkelit tulivat luoksemme.
Hei, minä palasin.
Meillä on ruokaa ja huopia ja villapuseroita-
ja joitain lääkkeitä.
Nämä ovat tyttöni.
Tervehdi.
Hän ei voi hyvin.
Tytöt, purkakaa ruokakorit.
Haluatko yhden?
Marmee, emme tarvitse varpaamme.
Taisin menettää yhden.
Onko joku muu menettänyt varpaan?
Keijukaiset asialla?
Joulupukki.
Vanha täti March. -Herra Laurence lähetti.
Laurencen pojan isoisäkö? -Niin.
Miksi?
Näki teidän lahjoittavan aamiaisenne-
ja halusi teidän iloitsevan.
Luulin häntä ilkeäksi. -Kovin anteliasta.
Pojanpoika Laurie ehdotti sitä.
Olen varma.
Pitäisi ystävystyä hänen kanssaan.
Pojat pelottavat. Ja tuo iso vanha talo.
Herra Laurence kuulemma kielsi poikansa-
tämän karattua italialaisnaisen kanssa.
Nyt pojanpoika on orpo-
ja lukittuna taloon opettajansa kanssa.
Hän on kiltti mies, joka menetti tyttönsä -
tämän ollessa pieni, ja nyt myös poikansa.
Kuoliko tytär? -Surullista.
Laurie on romanttinen, puoli-italialainen.
Mistä tiedät? Olet tuskin puhunut hänelle.
En järjestänyt näitä pitoja,-
mutta minulla on yllätys.
Kirje! -Isältä!
Kunpa voisin mennä.
Jo, emme voi luopua ainoasta veljestä.
Teltassa ei liene mukava nukkua.
Jo istuu takana ettei itku näy. -Mitä sitten?
Tuleeko hän kotiin?
Hän tekee velvollisuutensa niin kauan kuin voi.
Pyydämme palaamaan vasta kun häntä ei tarvita.
"Välitä kaikille rakkauteni ja suukko.
Ajattelen heitä päivin, rukoilen puolestaan öin-
ja lohduttaudun heidän kiintymyksellään aina.
Vuosi tuntuu pitkältä ajalta ilman heitä.
Muistuta, että odottaessa voimme ahertaa,-
jotta nämä ankarat päivät eivät mene hukkaan.
He ovat rakkaita lapsia sinulle,-
tekevät velvollisuutensa,-
taistelevat vihollisiaan vastaan-
ja voittavat vaikeudet kauniisti...
Noidan kirous. Jo Marchin näytelmä.
Tee siitä makeaa ja nopeaa ja vahvaa.
...ja kun palaan takaisin...
Henki, vastaa nyt lauluuni!
...voin olla heistä ylpeämpi kuin koskaan...
pikku naisistani."
Brava!
Oi, kiitos.
Hän lähti? Miksi?
En tiedä. Lähti vain.
Eikö sanonut palaavansa?
Emme puhuneet asiasta, professori.
Miksi vain istut siinä? Mene tomuttamaan jotain.
Entä tytöt? Hän oli heidän paras opettajansa.
Tiedän.
On vaikea palata töihin hauskuuden jälkeen.
Olisipa joulu joka päivä. -Tai uusivuosi.
Olemme kiittämättömiä heitukoita.
Älä puhu tuollaisia. -Pidän vahvoista sanoista.
Palaan kouluun, eikä ole limettejä.
Muut myyvät säilöttyjä limettejä-
ja olen velkaa kaikille.
Riittääkö tämä?
Miksi ihmeessä? -Meg, kiitos!
Tiedän miltä tuntuu olla muita vähäpätöisempi.
Tällä ja piirroksilla kuittaan velat.
Millä? -Ei millään.
Hyvä, ettei äiti pakota minua kouluun.
Minä myöhästyn.
Beth, ostosten jälkeen-
harjoittelet ynnäystä ja tavausta.
Tarkistan kaiken kun tulen kotiin.
Hei sitten.
Josephine! -Niin.
Josephine! -Niin. Tässä.
Oliko jokin syy lopettaa Belshamin lukeminen?
Anteeksi. Minä jatkan.
Pidä varasi, kultaseni.
Tarvitset vielä apuani ja toivot-
käyttäytyneesi paremmin.
Kiitos täti tästä työstä ja ystävällisyydestä,-
mutta aion pärjätä omillani.
Kukaan ei pärjää omillaan.
Ei oikeasti.
Etenkään nainen. Tarvitset hyvän naimakaupan.
Mutta sinä et ole naimisissa. -Koska olen rikas.
Ja pidän kiinni rahoistani.
Toisin kuin isäsi.
Siis vain rikas nainen voi olla naimaton?
Niin.
Naisilla on harvoja keinoja rikastua.
Ei pidä paikkaansa.
Voisit pitää ilotaloa. Tai nousta näyttämölle.
Käytännössä sama asia.
Niitä paitsi olet oikeassa.
Harvoja keinoja naisille. Joten kuuntele minua.
Jotta voin avioitua.
Ei! Voit elää paremman elämän kuin äitiparkasi.
Marmee rakastaa elämäänsä.
Et tiedä mitä hän rakastaa.
Isäsi huolehti enemmän vapautettujen lapsista-
kuin omasta perheestään.
Mutta hän oli oikeassa.
On mahdollista olla oikeassa ja typerä.
En ajattele niin.
Sinua ei ole palkattu ajattelemaan.
Tiedän, ettei sinua kiinnosta avioliitto nyt.
Ymmärrän kyllä hyvin.
Mutta minä aion käydä Euroopassa vielä kerran-
ja tarvitsen matkakumppanin,-
joten haluaisitko olla se, jonka valitsen?
Enemmän kuin mitään.
No niin, lue sitten.
Äläkä vilkuile muuta.
En pidä vilkuilusta.
Presidentti Lincoln.
Ei, isä on hänen joukoissaan.
Isäni mielestä sota on turha-
ja he saisivat pitää työvoimansa.
Susan, se on moraalitonta.
Kaikki hyötyivät järjestelmästä, myös Marchit.
Miksi vain Etelää rangaistaan? -Kaikkia pitäisi.
Marchit rakastavat aatetta.
Hyvä on. Piirrä opettaja Davis.
En tiedä pitäisikö.
Kuittaan velkasi ja annan viisi limettiä.
Neiti March.
Käy istumaan.
Istu, Laurie.
Latina on etuoikeus.
Pyydän, sinun pitää oppia tämä.
En voi menettää tätä työtä. Palaa Ciceroon.
Tuolla on tyttö.
Ei ole. -Kyllä siellä on tyttö.
Ei ole.
Siellä on tyttö. -Tuo on tyttö.
Hei. Oletko loukkaantunut?
Olen Amy.
Hei Amy, olen Laurie. -Tiedän.
Toit siskoni tansseista.
En olisi nyrjäyttänyt nilkkaani.
Minulla on perheen kauneimmat jalat.
Mutten voi mennä kotiin, sillä olen pulassa.
Katsokaa.
Opettaja Davis löi minua.
Tämä taulu pitää ostaa minulle heti.
Amy, oletko täällä? -Meg!
Käteni. Katsokaa.
Jo. -Mitä rikkautta!
Sattuu kovasti.
Theodore Laurence, saat olla onnellinen.
En voi elää yksin kirjoista. -Minä voisin.
Mitä teit? -En mitään. Piirroksen, opettaja löi.
Kiesus sentään. Jopa jotakin.
Isoisäni. Pelkäätkö häntä?
En pelkää ketään.
Näyttää karskilta, mutta vaarini oli komeampi.
Jo, emme voi verrata isoisiä.
Onko hän sinusta komeampi?
Oikeastaan te olette hyvin komea.
En tarkoittanut... -Tunsin äidinisäsi.
Sinulla on hänen tulisuutensa.
No, kiitos vain.
Kauheaa. Et mene enää siihen kouluun.
Hyvä, se mies on ääliö. -Jo opettaa sinua.
Minä? Opetan jo Bethiä. -Olet hyvä opettaja.
Naisten kotiopetus on paljon soveliaampaa.
Vain koska naisten koulut ovat huonoja.
Todellakin. Juuri niin.
Kunpa tytöt jättäisivät koulun ja hän kuolisi.
Teit väärin, siitä on seuraamuksia.
En tehnyt. Tein vain piirroksen.
Kiitos kovasti huolenpidosta Amysta.
Ei kestä.
Tytöilläni on tapana joutua ikävyyksiin.
Niin minullakin.
Käyt sitten ja me huolehdimme sinusta.
Käy, milloin haluat. Kutsu Beth-sisaresi myös.
Beth rakastaisi pianoa.
Onko hän se hiljainen?
Hän on Bethimme. -Sanokaa tytölle,-
että voi soittaa pianoamme.
Jo, lainaa mikä kirja vain.
Voinko tulla katsomaan tauluja? -Voit.
On myös viehättävä kasvihuone.
Nyt täytyy mennä.
Voitteko ostaa tämän taulun? -Otan tämän.
Jos sopii. Lupaan tuoda sen takaisin pian.
Tai en kyllä tiedä milloin.
Kiitos kädestäni!
Kiitos! Näkemiin! -Kiitos.
Meg-neiti?
Unohditte käsineenne.
No niin. Takaisin työhön. Takaisin työhön.
Järjestystä!
Uusi näytelmä, kirjoittanut neiti Jo March,-
esitetään Barnvillen teatterissa lähiviikkoina,-
ja se lyö laudalta kaiken-
Amerikan näyttämöillä näkemänne.
Pääosassa suurin kyky täältä Mississippille:
neiti Meg March.
Erinomaista! Bravo, bravo!
Viikkoraportti. Meg: hyvä. Jo: huono.
Beth: oikein hyvä. Ja Amy: keskiverto.
Oikein hienoa, herrat.
Erinomaista.
Herra presidentti ja herrat,-
haluan ehdottaa uuden jäsenen ottamista.
Joka olisi syvästi kiitollinen-
ja suunnaton lisä kerhon henkeen.
Ehdotan...
herra Theodore Laurencea!
Ehdottomasti ei.
Mitä? Otetaan hänet.
Hän on oikea poika.
Emme halua poikia. Tämä on naistenkerho.
Suostutaan vain. -Miksi?
Vaikka pelkäämme, sanon kyllä! Se on Laurie.
Ei!
Se muuttaa kaiken. -Äänestetään!
Kädet ylös. "Jaa, jaa, jaa." -Älä nosta kättä!
Käsi ylös. Se on Laurie. -Hyvä on. Jaa.
Koska ei ole parempaa hetkeä...
Hyvät naiset, pyydän. Salajuoni oli minun.
Ansaitsen moitteet.
Jo suostui vasta kiusaamisen jälkeen.
Niin. Haluaisin vain sanoa-
pienenä osoituksena kiitollisuudestani, että...
Jatka vain!
Ystävällisten suhteiden edistämiseksi-
kansakuntien välillä.
Täten annan nämä avaimet-
pikku postitoimistoon, jonka rakensin-
metsään lammen rannalle.
Aivan, neljä avainta.
Siinä sinulle, kultaseni. Megille. Ja sinulle.
Kiitos paljon.
Tämä minulle. Pitemmittä puheitta, kiitos.
Otan paikkani kerhon jäsenenä.
Tervetuloa, Laurie.
Päivää!
Jo!
Teistä on tullut niin isoja!
Olisitpa täällä opettamassa.
No nyt olen täällä. -Ihanaa kun tulit kotiin!
Yksinäisyys vaivaa Bethiä, vaikkei ole sanonut.
Missä Beth on?
Yläkerrassa. Voi minun Jotani.
Luulimme hänen toipuneen,-
mutta kuume heikensi sydäntä.
Ota tämä ja etsi paras lääkäri hänelle.
Ei, tarvitset rahaa New Yorkissa. -En palaa.
Vien hänet lopuilla merenrantaan voimistumaan.
Milloin Amy tulee kotiin?
Emme halua huolestuttaa.
Eikö hän tiedä?
Beth vaati olemaan kertomatta,-
ettei Amyn matka menisi pilalle.
Amy on aina osannut välttää ikävät asiat.
Jo, älä ole vihainen siskollesi.
En löydä mitään.
Oletko nähnyt käsinettäni?
Milloin viimeksi näit sen?
Jo! Jo, missä olet?
En löydä toista käsinettä. -Ota minun.
Me myöhästymme. -Minne te menette?
Sinua ei ole kutsuttu.
Menette jonnekin Laurien kanssa!
Niin menemme. Älä vaivaa nyt.
Onko sinulla liput? -On.
Menette teatteriin Laurien kanssa!
Saanko tulla? -Valitan, sinua ei kutsuttu.
Et pääse, joten älä vingu kuin vauva.
En koskaan pääse minnekään.
Bethillä on pianonsa. Olen yksinäinen.
Opetan sointuja.
En halua sointuja, vaan teatteriin.
Ei kannata ängetä mukaan väkisin.
Pitää jo kestää tylsää Brookia. -Pidän hänestä.
Voin maksaa itse. -Sinä et tule.
Valitan, mutta Jo on oikeassa. Ensi kerralla.
Meg, älä lellittele häntä. -Minä pyydän.
Minä pyydän!
Saat vielä katua, Jo March!
Saat todellakin katua tätä!
Älä katso minua noin!
Isälle
Jo!
Oikein hyvä, niin.
Hän oli oikein hyvä. -Oikein hyvä.
Näkemiin!
Rakastan teatteria.
Meg, olet miljoona kertaa häntä parempi.
Tosin hän pyörtyi hienosti.
Miten hän osasi muuttua niin kalpeaksi?
Kylläpä herra Brooke on mielistelevä.
Hän käyttäytyi hyvin.
Odota. Kirjaan yhden ajatuksen.
Beth, lempivärisi silmissä? -Violetti.
Brookella on siniset silmät ja vanha sielu.
Se on rahaa tärkeämpää.
Onko joku ottanut kirjani?
Ei. -Ei, miten niin?
Amy, se on sinulla.
Ei ole. -Se on vale.
Ei minulla ole sitä. En tiedä missä se on...
Panen sinut kertomaan!
Poltin sen! -Marmee!
Poltin kirjasi. Sanoinhan, että saat maksaa!
Hyvä on, Jo! Jo!
Olen pahoillani, Jo.
Amy.
Sinä välität vain kirjoittamisesta.
En olisi satuttanut tuhoamalla yhden mekkosi,-
ja halusin todella satuttaa.
Olen kauhean pahoillani siitä nyt. Anna anteeksi.
Jo.
Älä anna auringon laskea vihasi ylle.
Anna hänelle anteeksi.
Auttakaa toinen toistanne.
Ja aloitat uudestaan huomenna.
Hän ei ansaitse anteeksiantoani.
Minä vihaan häntä. Vihaan ikuisesti!
Huomenta, neidit. Kirpeä ilma.
Viimeinen luistelupäivä!
Jo, lupasit viimeksi, että saisin tulla. Jo!
Aikooko hän olla tuollainen ikuisesti?
Se oli suuri menetys hänelle.
Enkö voi tehdä mitään?
Mene hänen peräänsä.
Vaikene, kunnes Laurie on saanut hänet iloiseksi.
Sano sitten jotain ystävällistä.
Hän lämpenee varmasti sinulle.
Jo, odota!
Minä tulen!
Sanoit viimeksi, että saan tulla!
Jo, Laurie! Odottakaa, minä tulen!
Odottakaa!
Jo!
Pysy reunojen luona. Keskellä ei ole turvallista.
Jo!
Jo, odota!
Jo!
Apua!
Amy. Amy huusi!
Mennään!
Jo!
En saa henkeä. -Jo, auta vetämään.
Amy, tartu oksaan! Tartu siihen.
Olen niin pahoillani. Voi siskoni.
Hän nukkuu.
Hänen kuolemansa olisi ollut minun syyni.
Hän toipuu.
Lääkärin mielestä hän ei edes vilustunut.
Mikä minussa on vikana?
Olen tehnyt monia päätöksiä, moittinut itseäni-
ja itkenyt syntejäni, mutta...
se ei vain tunnu auttavan.
Kun kiivastun,-
olen ilkeä, voisin satuttaa ja nauttisin siitä.
Muistutat minua.
Mutta et ole koskaan vihainen.
Olen vihainen lähes joka elämäni päivä.
Oletko?
En ole luonteeltani kärsivällinen,-
mutta lähes 40 vuoden ponnistuksella-
opin olla antamatta sille valtaa.
Minä teen sitten samoin.
Toivottavasti onnistut paljon minua paremmin.
Jotkut luonteet ovat liian ylväitä hillitä-
ja liian yleviä taipumaan.
Jo.
Ei olisi tarvinnut tulla.
En olisi saanut lähteä. Kaipaatko jotain? Tässä.
Ota vähän vettä.
On mukava nähdä kasvosi.
Menemme rannikolle, jotta vahvistut.
Rannikolle?
Haluan sinun tanssivan Amyn palatessa.
Ei kai hän lyhennä matkaansa? -Ei, ei.
Hyvä.
Onko uutisia? Mitä hän sanoo?
Että Laurie on siellä. Olen iloinen siitä.
Laurie ei vastaa kirjeisiini.
Kaipaatko häntä?
Kaipaan kaikkea.
Tiedän.
Vauhtia, te kaksi! Meg on poissa viikon.
Tullaan!
Vakoile Megiä toisista vaunuista.
Katso, ettei hän rakastu. -Teen sen.
Ihanaa kun Amy kutsui debytanttijuhlaansa.
Kiitos, että päästät.
Ole vain oma itsesi.
Käytä tätä tanssiaisissa.
Se oli minun ikäisenäsi.
Minusta koruja ei pitäisi säästää avioliittoon.
Sinulla pitäisi olla jotain omaa.
Kauniista esineistä pitäisi nauttia.
Niin, kauniista esineistä pitäisi nauttia.
Pääsisinpä minäkin tanssiaisiin.
Onko hyvä ajatus, että hän lähtee?
Tyttöjen täytyy lähteä maailmalle aikuistumaan.
Älä unohda meitä. -En, Jo. Se on vain viikko.
Se on kaunis. -Ei ole sinun.
Näyttäisi hyvältä minulla.
Hän tarvitsee kunnon kengät.
Kiitos vaunuista, herra Laurence.
En tiedä, miten maksaisin. -Älä puhu joutavia.
Tervehdin hevosia.
On kyllä eräs asia.
Tuli mieleen, että tyttäreni piano-
kärsii käyttämättömyydestä.
Haluaisiko joku tytöistä käydä soittamassa sitä?
Jotta se pysyisi vireessä.
Elleivät halua tulla, ei haittaa.
Kyllä he haluavat. Oikein kovasti.
Olet se musikaalinen tyttö.
Rakastan sitä.
Minä tulen, jos olette varma-
ettei kukaan kuule ja häiriinny.
Ei kukaan, tyttö hyvä.
Tulee ikävä! -Hyvästi!
Saanko lainata nauhojasi? -Et.
Hyvästi!
Nauti tanssiaisista! -Palaan pian.
Älä mene naimisiin, Meg! Älä rakastu!
Tule takaisin heti. -Tällä sekunnilla.
Kiitos.
Olen niin innoissani tästä illasta!
Mitä mekkoa käytät illalla, Meg? -Tätä.
Tuotako? Etkö voi pyytää toista kotoa?
Minulla ei ole toista.
Vain tuo yksi? Onpa huvittavaa! -Ei lainkaan!
Ei tarvitse pyytää, Daisy. Sanon sinua Daisyksi.
Minulla on roosa mekko,-
jota käytät ilokseni, eikö niin, Daisy?
Jos vain sopii.
Tietysti.
Kaikki rakastavat sinua, Daisy. Pidä mekkoni.
En voi pitää sitä. -Sinun täytyy! Pyydän.
Iloitse, Pikku Daisy.
Laurie. En tiennyt, että tulet.
Sen piti olla yllätys.
Miten ihana yllätys.
Miksi sanovat Daisyksi?
Heidän lempinimensä minulle.
Meg on täysin hyvä nimi.
Kuin esittäisin osaa, jossa olen-
Daisy hetken aikaa.
Mitä Jo sanoisi?
Et kai oikeasti naisi ketään näistä miehistä?
Saattaisin.
Sinulla on kauhea päänsärky huomenna.
Pidätkö ulkonäöstäni?
En pidä.
Miksi et?
En pidä röyhelöistä ja höyhenistä.
Olet töykein poika, jonka tiedän.
Anna anteeksi ja tule tanssimaan.
Se voisi olla liian epämieluisaa sinulle.
En pidä mekostasi, mutta...
mielestäni sinä olet suurenmoinen.
Todellako?
Todella.
Hupsua, mutta älä kerro Jolle.
Anna minun iloita tänä iltana.
Olen toivottoman kunnollinen loppuikäni.
Olen pahoillani, John.
Silkki oli ensimmäinen oikea tuhlaukseni.
50 dollaria, vaikka onkin paljon,-
ei kai liene liikaa mekosta,-
jos se sisältää kaiken tarvittavan.
Se ei ole edes mekko vielä.
Se on vasta kangas.
Vai niin.
Tiedän, että olet vihainen.
En haluaisi tuhlata, mutta harmittaa-
kun Sallie ostaa mitä haluaa ja säälii minua.
Yritän olla tyytyväinen, mutta se on vaikeaa.
Ja olen kyllästynyt olemaan köyhä.
Minä pelkäsin tätä.
Minä teen parhaani, Meg.
Voi John.
Rakas, kiltti, ahkera poikani.
Se oli kiittämätöntä ja ilkeää.
Miten saatoin sanoa niin?
Ehkä tarkoitit sitä.
En! En tarkoittanut.
Keksimme miten saada sinullekin takki.
Sitten olemme molemmat tyylikkäitä.
Minulla ei ole varaa siihen, rakkain.
John... -Menen nyt nukkumaan.
John.
Olen hyvin pahoillani,-
että joudut elämään ilman kauniita asioita-
ja että nait miehen, joka ei voi niitä antaa.
Hei, Amy.
En halua nähdä sinua.
Älä ole vihainen. Pyydän anteeksi käytöstäni.
Oletko juonut taas?
Miksi niin ankara? On iltapäivä.
Jonkun täytyy olla.
Milloin aloitat loistavan työsi, Raphaella?
En koskaan.
"Et koskaan." Mitä? Miksi?
Olen surkimus.
Jo kirjoittaa New Yorkissa, minä olen surkimus.
Melkoinen julkilausuma 20-vuotiaalle.
Rooma sai nöyrtymään-
ja Pariisi tajuamaan, etten ole nero.
Joten luovun hupsuista taiteilijahaaveista.
Miksi? Sinulla on lahjoja ja intoa.
Mutten ole nero, eikä mikään määrä intoa auta.
Haluan olla loistava, tai en mitään.
En aio olla tavallinen tuhrija,-
enkä aio yrittää enää.
Ja ketkä naiset hyväksytään nerojen kerhoon?
Brontët?
Siinä se? -Niin, luulisin.
Ja ketkä aina julistautuvat neroiksi?
Miehet, kai.
He vähentävät kilpailua.
Mutkikas väite, jotta tuntisin oloni paremmaksi.
Tuntuuko paremmalta?
Mielestäni miehenä tai naisena-
olen keskinkertainen lahjakkuus.
Keskinkertainen?
Saanko siis pyytää viimeisen muotokuvan minusta?
Hyvä on.
Luovuttuasi nyt hupsuista taidehaaveistasi,-
mitä aiot tehdä elämällesi?
Hion muita lahjojani-
ja ryhdyn koristeeksi yhteiskunnalle.
Siinä kai Fred Vaughn astuu kuvaan.
Älä pilkkaa! -Sanoin hänen nimensä.
Et kai ole kihloissa?
En.
Mutta olet, jos hän polvistuu eteesi?
Hyvin todennäköisesti.
Hän on rikas. Jopa sinua rikkaampi.
Sosieteetin kuningattaret tarvitsevat rahaa.
Mutta se kuulostaa oudolta äitisi tytöltä.
Haluan rikkaan miehen. Miksi häpeäisin sitä?
Ei mitään hävettävää, jos rakastat häntä.
Voimme vaikuttaa siihen, ketä rakastamme.
Se ei vain tapahdu ihmiselle.
Runoilijat olisivat eri mieltä.
En ole runoilija. Olen vain nainen.
Ja naisena en voi ansaita omia rahojani.
Tarpeeksi elämiseen tai perheeni elättämiseen.
Ja jos minulla olisi rahaa,-
se kuuluisi miehelleni mentyämme naimisiin.
Jos saisimme lapsia, he olisivat hänen.
Hänen omaisuuttaan.
Joten älä väitä, ettei avioliitto ole-
taloudellinen tarjous, koska se on.
Ehkei sinulle, mutta varmasti minulle.
Fred tulee. Voisitko avata nappini?
Kiitos.
Näytänkö kelvolliselta?
Näytät kauniilta.
Sinä olet kaunis.
Fred! Minulla on ollut ikävä sinua.
Fred Vaugh ja sisarensa Kate.
Tunnette herra Brooken.
Meg, Amy, Beth ja Jo.
Mukava tavata.
Miten eleganttia.
Olen Amy March.
Muistakaa nimi. Etsin teidät vielä Lontoossa.
Muistan varmasti.
Se lensi kauas. -Ystävällistä.
Tiedän jotain, mitä sinä et. -Kerro heti!
Onko Meg hukannut käsineen?
Se on Brookella! -Niin.
Miten tiedät? -Näin sen.
Missä? -Taskussa.
Koko ajan? -Romanttista, eikö?
Ei, vaan kauheaa. -Etkö ilahtunut?
Siitä, että joku veisi Megin pois? Ei kiitos.
Tuntuu paremmalta, kun joku vie sinut.
Näkisipä jonkun yrittävän.
Minäkin haluaisin nähdä jonkun yrittävän.
"Emme olisi voineet rakastaa maata niin paljon,-
ellemme olisi viettäneet lapsuutta siinä,-
ellei maasta nousisi joka kevät samoja kukkia,-
joita keräsimme pikku sormillamme.
Mikä uutuus on sen ihanan monotonian arvoista,-
missä kaikki on tunnettua ja rakastettua,-
koska se on tunnettua."
Eikö ollutkin hienoa?
On ihanaa kun luet,-
mutta vielä ihanampaa kun tarinat ovat omiasi.
Ei minulla ole uusia tarinoita.
Miksei?
En ole kirjoittanut niitä.
Sinulla on kynä ja paperia. Kirjoita jotain.
En pysty.
En usko, että pystyn enää.
Miksi?
Kukaan ei välitä kuulla tarinoitani.
Kirjoita jotain minulle.
Olet kirjailija.
Jo ennen kuin kukaan tiesi tai maksoi.
Olen hyvin sairas, sinun pitää totella.
Tee, mitä Marmee opetti. Tee se jollekin muulle.
Jos kävelet Vermontiin,-
rouva Sewall Keenessä, New Hampshiressa-
antaa sinulle ylöspidon.
Ole hyvä.
Mene kotiin tyttöjen luo. Hoidan tämän.
Ei, haluan olla täällä.
Olen koko ikäni hävennyt maatani.
Ei pahalla, mutta saisit yhä hävetä.
Tiedän. Ja häpeän.
Päivää, herra. -Päivää, rouva.
Onko teillä poikia armeijassa?
Kyllä. Minulla oli neljä.
Mutta kaksi kaatui ja yksi on vankina.
Aion sen luo, joka on-
hyvin sairaana sairaalassa Washingtonissa.
Olette tehnyt paljon maanne hyväksi.
Menisin itse, jos minusta olisi hyötyä,-
mutta koska ei ole, annan poikani.
Annan teille huovan...
pysyäksenne lämpimänä.
Kiitos. Luojan siunausta. -Luojan siunausta.
Rouva March.
Sähke Washingtonista.
Joko Jo palasi täti Marchin luota?
Ei, en ole nähnyt vielä.
Haluatko toiset kengät?
Kiitos. En voi myöhästyä viimeisestä junasta.
Hannah, toitko isän yöpaidat? -Toin.
Miten voin auttaa, Beth? -Kiitos, kun tulit.
Toki. -Löysitkö lämpimän huovan?
Jos voin vielä olla avuksi, pyydän, kertokaa.
Käyn tyttöjen luona joka ikinen päivä.
Kiitos kaikesta.
Ihailen miestänne. Toivon pikaista toipumista.
Löysin nämä lakanat.
Hannah, lääke? -Lääke on pakattu.
Anteeksi.
Tarjoutuisin äitinne saattajaksi.
Hra Laurence antoi tehtäviä Washingtonissa-
ja minua ilahduttaisi auttaa äitiäsi siellä.
Kiitos. -Ei kestä.
Poissa ollessani Hannah on vastuussa.
Muistakaa käydä Hummeleilla. Tulee ankara talvi.
Riittääkö tämä junaan?
25 dollaria?
Täti March ei yleensä ole niin antelias.
En kehdannut pyytää häneltä.
Mistä sait rahat?
Myin vain jotain omaani.
Jo! -Hiuksesi!
Kaunis kohtasi. -Näytät pojalta.
Ei vaikuta maan kohtaloon, älkää vaikeroiko.
Olen niin ylpeä sinusta, tyttäreni.
Halusin kovasti tehdä jotain isän puolesta.
Auttaa turhamaisuuteen. -Voisi näyttää nätiltä.
Älä tee samaa. -En halunnut tuota.
Voi Teddy.
Voi Jo.
Tyttöni. Rakastan teitä yli kaiken.
Olkaa kilttejä. Rukoilkaa, että isä toipuu.
Palaan niin pian kuin voin.
Rakastan teitä.
Jo.
Mikä hätänä? Isäkö?
Ei.
Vaan tukkani.
Minusta tuntuisi samalta.
Tiedän sen.
Laurie, milloin palaat isoisäsi luo?
Hyvin pian.
Sama vastaus kymmenen kertaa.
Lyhyt vastaus säästää vaivaa.
Hän odottaa sinua. Mikset mene?
Luontaista turmeltuneisuutta, kai.
Luontaista laiskuutta.
Vaivaisin häntä vain,-
joten voin jäädä vaivaamaan sinua.
Sinä kestät sen.
Luulenpa, että pidät siitä.
Lopeta.
Mitä sinä teet?
Katselen sinua.
Tarkoitan, että mitä aiot tehdä.
Elämälleni? -Niin.
Kirjoitan oopperaa. Olisin keskushahmo.
Ajanhukkaa.
Mitä sinä ehdottaisit?
Tee töitä isoisällesi ja menesty.
Et pelaa reilusti.
Tässä.
Oikein hyvä.
Milloin teit tämän?
Sinä päivänä rannalla.
Kun tapasin Fredin ensi kerran.
Aivan.
Mitä hän tekee?
Hän hoitaa liikeasioita Lontoossa.
Palaa muutaman viikon päästä.
Älä nai häntä.
Mitä?
Älä nai häntä.
Miksi?
"Miksi"? Tiedät miksi.
Ei.
-Kyllä.
Miksi ei? -Laurie.
Mitä? -Olet ilkeä.
Lopeta. -Miten olen ilkeä?
Olen ollut kakkonen Jolle koko ikäni kaikessa.
En aio olla se, johon tyydyt koska et saa häntä.
En suostu.
En. En, rakastettuani sinua koko ikäni.
Teen valoksen jalastani Laurielle-
ja muistutan kauniista jaloistani.
Brooke kirjoittaa, että isä on yhä heikko-
mutta toipumassa.
Ja että äiti on-
paras mahdollinen sairaanhoitaja.
Olisivatpa kirjeet äidiltä eivätkä Brookelta.
Kaikki kelpaavat.
Tumma violetti sopii herra Laurencelle.
Sopiiko sinusta? -Kyllä. Hieno malli.
Piti kiittää jotenkin-
kun saan soittaa hänen pianoaan.
Käyn ruokakaupassa. Jo, haetko lisää puita?
Meidän pitäisi käydä Hummeleilla.
Meillä on ruokaa tuskin itsellemme.
Ja kirjoitan juttua. -Marmee sanoi...
Käski tehdä paljonkin, muttemme voi kaikkea.
Menen aina yksin. Ette ole hoitaneet tehtäviänne.
Teemme työmme. -Älä huoli, menemme vielä.
Siitä on viikkoja. -Menemme pian.
Jalkani juuttui, en saa sitä pois!
Lopeta, Jo!
En saa sitä irti! Menetän jalkani.
Menen sitten yksin.
Päivää. Herra Laurencelle.
Siinä hän tulee.
Katso mitä sinä...
Kirje vanhalta herralta. -Avaa viesti!
Voi Beth, katso!
Jo, lue kirje. Minä en pysty.
"Neiti Beth March.
Olen omistanut monet tohvelit elämässäni,-
mutten ainoitakaan näin hyvin sopivia.
Ne muistuttavat aina herttaisesta antajasta.
Maksan velkani ja toivon, että hyväksytte lahjan.
Kiitollinen ystävä, nöyrä palvelijanne-
James Laurence."
Eikö olekin kaunis? -Niin kiiltävä!
Kultakoristeet kiertävät takaosaa.
Ihan ympäri.
Niin kaunis käsiala. -Tässä on pieni laatikko.
Herra Laurence, halusin kiittää teitä...
Muistutat niin kovasti omaa pikku tyttöäni.
Piano on sinun.
Olisi pitänyt antaa se aikaa sitten.
Kiitos.
Lapsoseni...
olet kuumeessa.
Hummelit ovat kovin sairaita.
Hän lepää.
Miten hän voi? Voinko tehdä jotain?
Mitä se on?
Tulirokkoa. -Mikä se on?
Kävin Hummeleilla. Lapsi on kuollut.
Onko teillä kaikilla ollut se?
Megillä ja minulla, ei Amylla.
Hänet pitää lähettää pois. -En halua pois.
Kysyn voiko täti March ottaa. -En pidä hänestä.
Se on omaksi parhaaksesi.
Pitäisikö kutsua äiti?
Emme huolestuta häntä. Raha olisi nyt tarpeen.
Me hoidamme häntä, ja hän paranee.
Varmasti.
"Postitoimisto metsässä oli hieno pikku laitos,-
ja kukoisti, sillä moni asia kulki sen kautta.
Runous ja pikkelssi,-
musiikki ja piparkakut,-
kutsut, soimaukset ja jopa koiranpennut."
Se kertoo meistä. -Niin kertoo.
Rakastan sitä.
Pikku tarina vain. -Eroaa muista jutuistasi.
Onko pitkästyttävä? -Suosikkini.
Niinkö?
Kirjoita toinen. -Juu.
Kirjoita niitä. -Selvä.
Vaikka minua ei enää ole.
Älä puhu tuollaisia.
Minun täytyy kertoa. -Ei täydy.
Olen miettinyt tätä hyvin pitkään,-
enkä pelkää.
Ei.
Kuin vuorovesi, hidas mutta pysäyttämätön.
Minä pysäytän sen.
Olen pysäyttänyt sen ennenkin.
Sinä paranet. Isä paranee.
Olemme kaikki yhdessä pian. Eikö niin?
Emme voi estää Jumalan tahtoa.
Jumala ei ole vielä kohdannut tahtoani.
Mitä Jo tahtoo, se tapahtuu.
Amy?
Niin? -Käy istumaan.
Jos olet oikein kiltti,-
jonain päivänä tämä sormus on sinun.
Todellako?
Jos jatkat yhtä kunnollisena nuorena naisena.
Sinä olet perheesi toivo nyt.
Beth on sairas, Jo on toivoton tapaus-
ja Meg on kuulemma ihastunut-
pennittömään opettajaan.
Jää sinun harteillesi elättää heitä kaikkia-
sekä varattomia vanhempiasi vanhuudessa.
Sinun on päästävä hyviin naimisiin.
Pelastettava perheesi.
Sen minä vain halusin sanoa sinulle.
Voit palata maalaamaan pikku tauluasi.
Päivää, täti March.
Se Laurencen poika kävi juuri.
Kävikö?
Millaiseksi pettymykseksi hän osoittautuikaan.
Johtunee italialaisesta verestä.
Milloin hän palaa?
Hän lähti. Lontooseen.
Miten niin?
Mistä haluat puhua hänen kanssaan?
Annoin juuri rukkaset Fred Vaughnille.
Meg.
Anteeksi, mutta Beth huolettaa. -Jää vain.
Pyysin lomaa. Huolehdin lapsista.
Voi John.
Vielä eräs asia.
Lähetä kankaasi ompelijalle pikapuoliin.
En voi. -Älä väitä vastaan.
Haluan, että saat sen mekon.
Vanha takkini kestää vielä talven.
John... -Se hoituu.
John. En oikeasti voi.
Myin sen kankaan Sallielle.
Myitkö?
En halua sinun olevan onneton.
En voisi olla.
John Brooke on aviomieheni.
Ja minä olen hänen vaimonsa.
Hannah!
Mitä teemme?
Pitäisi pyytää äitinne tänne.
Marmee. -Luojan kiitos.
Hän on huonompi. En tiennyt mitä tehdä.
Miten hän voi? -Tyttöni.
Suloinen Beth.
Hannah, lihalientä. Jo, jäätä.
Sinua pitää jäähdyttää.
Kuka on isän kanssa?
John jäi hänen luokseen.
Lakanat pitää vaihtaa.
Me siirrämme sinut, tyttökulta.
Katsokaa häntä.
Odota vähän.
Tiedän.
Taistele vastaan.
Älä luovuta.
Taistele.
Taistele loppuun asti ja ole vahva-
äläkä anna periksi, Beth.
Marmee?
Marmee.
Iloista joulua, Beth.
Varmista, että se on keskellä. Teet sivut ensin.
Sivuilla ei ole tilaa paukkumaissille.
Teen niistä seppeleen.
Haaskaat koristeita, eivätkä ne roiku nyt.
Sivut ovat tärkeimmät.
Tässä vielä joululahja Marchin perheelle.
Voi Luoja! Isä!
Isä!
Pikku naiseni.
Olettepa te kasvaneet.
Voi Beth. Hyvää joulua, kultaseni.
Hyvää joulua kaikille.
Hyvää joulua, isä.
Hyvää joulua.
Luojan kiitos, että palasit.
Luojalle kiitos sinusta.
Nyt voin suuttua sinulle henkilökohtaisesti.
En tohdi uskoa, että tänään on hääpäiväni.
Mikä hätänä?
Ei mikään.
Jo.
Voimme lähteä. Nyt heti.
Ansaitsen rahaa. Myyn tarinoita. Teen mitä vain.
Kokkaan, siivoan, menen tehtaalle. Elätän meidät.
Sinun pitäisi olla näyttelijä, elää näyttämöllä.
Karataan yhdessä.
Haluan naimisiin.
Miksi?
Koska rakastan häntä.
Pitkästyt häneen kahdessa vuodessa.
Meillä on kiinnostava elämä aina.
Vaikka unelmani ovat erilaisia,-
ne ovat silti tärkeitä.
Haluan kodin ja perheen.
Olen valmis ahkeroimaan ja kamppailemaan.
Mutta haluan tehdä sen Johnin kanssa.
En vain kestä, että jätät minut.
Älä lähde.
Voi Jo.
En jätä sinua.
Ja sitä paitsi...
jonain päivänä on sinun vuorosi.
Olen mieluummin vapaa vanhapiika ja melon itse.
Oikeasti.
Uskomatonta, että lapsuus on ohi.
Se olisi päättynyt tavalla tai toisella.
Ja mikä onnellinen päätös.
Miten yletön lupaus, että antaa itsensä -
saadakseen toisen.
Mikä lahja.
Annetaan aina ennen tietoa hinnasta-
tai palkkiosta.
Julistan teidän aviopuolisoiksi.
Voit suudella morsianta.
Ei ole tarpeen hössöttää.
Ei tarvitse saattaa minua vaunuille.
Saatan mielelläni.
Toivottavasti tulet onnelliseksi nyt,-
kun pilasit elämäsi samoin kuin äitisi-
naimalla isäsi.
Rakas sisko, olet liian ystävällinen.
Kiitos päivän juhlallisuuksista.
Ei tosiaan kestä.
Kiitos, täti March.
En halua, että minua suukotellaan.
Olen pahoillani.
Tulet olemaan pahoillasi-
rakkauden mentyä myttyyn mökissä.
Ei voi olla pahempaa kuin joillain kartanoissa.
Ymmärrän oikein hyvin, mitä rouva tarkoittaa.
Minä en kaipaa mitään.
Me tiedämme sen.
Etkä ole täysin väärässä.
En ehkä aina ole oikeassa,-
mutten koskaan väärässä.
Siinä onkin perheen ainoa täysjärkinen jäsen.
En todella kestä enempää tätä.
Tiedän. -Voit kuvitella.
Marmee!
Täti lähtee Eurooppaan.
Ja haluaa minut mukaansa!
Miten ihanaa!
Nyt tiedän, miksi kestin sitä tylsää lukemista.
Ei, ei, hän pyysi minua.
Seuralaisekseen.
Eurooppaan? Sinun kanssasi?
Hän haluaa, että opiskelen taidetta ja ranskaa.
Sinähän et oikeasti pidä ranskan kielestä?
Sehän on ihanaa, Amy.
Isä! Lähden Eurooppaan!
Meg naimisissa, Amy lähtee Eurooppaan-
ja sinä lähdet valmistuttuasi pitkälle lomalle.
En ole hyvä kuten Beth, olen vihainen ja levoton.
Ei sinun tarvitse jäädä tänne.
Karkaammeko ja liitymme merirosvoihin?
Ei, älä. -Ei auta, Jo. Asiasta pitää puhua.
Olen rakastanut sinua alusta asti. En voi mitään.
Yritin näyttää sen, etkä antanut,-
mutta sinun täytyy antaa minulle vastaus,-
sillä en voi jatkaa näin.
Älä.
Luovuin biljardista. Kaikesta ikävästä.
Olen iloinen siitä. Minä odotin,-
enkä koskaan valittanut, sillä...
Luulin, että rakastat minua, Jo.
Käsitän, etten ole tarpeeksi hyvä sinulle ja...
Kyllä olet. Olet aivan liian hyvä minulle.
Olen kiitollinen sinulle ja ylpeä sinusta.
En tiedä, miksen voi rakastaa sinua kuten haluat.
En tiedä, miksi.
Etkö voi?
En.
En voi. En voi muuttaa tunteitani-
ja olisi vale sanoa, että voin, kun en voi.
Olen kovin pahoillani, Teddy.
Olen pahoillani. Mutten voi sille mitään.
En voi rakastaa ketään muuta. Vain sinua.
Avioliittomme olisi katastrofi. -Ei olisi.
Olisimme onnettomia.
Olisin pyhimys! -En voi! Yritin ja epäonnistuin.
Miksi kaikki odottavat sitä? Perheesi, isoisäni.
Miksi sanot noin? Sano kyllä.
Ollaan onnellisia yhdessä, Jo!
En voi sanoa kyllä rehellisesti, joten en sano.
Huomaat lopulta, että olin oikeassa-
ja kiität siitä.
Ennemmin hirtän itseni kuin tajuan sen.
Teddy. -Olen ennemmin kuollut.
Älä sano noin.
Teddy.
Löydät jonkun ihastuttavan, taitavan tytön,-
joka rakastaa ja jumaloi sinua-
ja josta tulee hyvä emäntä hyvään taloosi.
Mutta minusta ei tulisi. -Kyllä tulisi.
Katso minua! Olen ruma ja hankala.
Rakastan sinua, Jo.
Häpeäisit minua. -Rakastan sinua.
Ja me riitelisimme. Riitelemme nytkin.
Vihaisin hienostoa, sinä sepustuksiani-
ja olisimme onnettomia.
Katuisimme liittoamme ja kaikki olisi kamalaa.
Onko vielä muuta?
Ei, ei mitään muuta. -Hyvä on.
Paitsi että...
En usko meneväni koskaan naimisiin.
Olen onnellinen näin ja rakastan vapauttani-
enkä halua luopua siitä.
Luulen, että olet väärässä. Menet naimisiin.
Löydät jonkun, rakastat häntä hurjasti,-
koska se on sinun tapasi ja teet sen.
Ja minä katselen.
En halua häiritä kirjoittamistasi.
En tee sitä enää.
Se ei pelastanut häntä.
Olet aivan liian yksinäinen täällä.
Etkö haluaisi palata New Yorkiin?
Entä ystäväsi Friedrich?
Sehän hänen nimensä oli? -En.
Pilasin ystävyytemme kiivaudellani,-
kuten pilaan kaiken.
Tuskin näen häntä enää.
En usko aidon ystävän kaikkoavan siksi.
Olisipa se totta.
Jos olisin tyttö kirjassa, tämä olisi helppoa.
Luopuisin maailmasta iloisesti.
Laurie palaa, tiesitkö?
Palaako?
Amylta tuli kirje. Hän tulee kotiin.
Hän on syvästi järkyttynyt Bethistä.
Täti March on kovin sairaana,-
joten Laurie saattaa heidät.
Ystävällistä.
Mitä nyt? -En tiedä.
Olen aina ollut tyytyväinen perheeseeni.
En ymmärrä sitä.
Kenties...
Kenties minä...
torjuin hänet liian nopeasti.
Laurien.
Rakastatko häntä?
Jos hän kysyisi vielä, sanoisin kai kyllä.
Kysyyköhän hän vielä?
Mutta rakastatko häntä?
Välitän enemmän rakastetuksi tulemista.
Haluan olla rakastettu.
Se ei ole samaa kuin rakastaminen.
Tiedän.
Minusta vain tuntuu,-
tuntuu, että naisilla...
on ajatuksia ja sielu, kuten sydänkin.
Heillä on kunnianhimoa ja kykyjä,-
kuten kauneuttakin.
Minua tympii, kun sanotaan,-
että naiselle sopii vain rakkaus.
Se tympii minua!
Mutta olen niin yksinäinen!
En voinut antaa teidän matkustaa yksin -
täti sairaana.
Vaikka inhoatkin minua.
En inhoa sinua, Laurie.
Beth oli meistä paras.
En nai Frediä.
Kuulin siitä.
Sinulla ei ole velvollisuutta-
sanoa mitään tai tehdä mitään.
En rakastanut häntä, kuten olisi pitänyt.
Meidän ei tarvitse puhua siitä, sanoa mitään...
Rakkain Teddy,-
kaipaan sinua enemmän kuin osaan ilmaista.
Ajattelin, että on pahin kohtalo olla vaimo.
Olin nuori ja tyhmä.
Mutta nyt olen muuttunut.
Pahin kohtalo on elää elämäni ilman sinua.
Laurie
Olin väärässä, kun annoin sinulle rukkaset ja karkasin New Yorkiin.
Jo.
Teddy! Olet palannut!
Iloitsetko nähdessäsi minut?
Iloitsen.
Olin huolissani.
Tule istumaan.
Entä Amy? Vaivasiko hän koko matkan -
keikistelyllään?
Kyllä, mutta pidän siitä.
Eikö hän tullut suoraan kotiin?
On äitisi kanssa Megin luona. Kävimme siellä.
En saanut vaimoani heidän kynsistään.
Sinun mitä?
Paljastin, vaikka sen piti olla yllätys.
Olimme kihloissa ja aioimme odottaa, mutta...
nyt siis olemme mies ja vaimo.
Sinä ja Amy.
Niin.
Oletko rakastunut?
Olen.
Sanon yhden asian, enkä enää koskaan.
Olen aina rakastanut sinua.
Mutta rakastan Amya eri tavalla.
Luulen, että olit oikeassa.
Olisimme tappaneet toisemme.
Niin.
Se oli tarkoitettu näin.
Voi Teddy.
Olet ainoa, joka sanoo minua "Teddyksi".
Miksi Amy sanoo sinua?
"Herrani."
Kuulostaa häneltä.
Näytät ansaitsevan sen.
Voisimmeko yhä olla ystäviä?
Tietysti, poikaseni. Aina.
Kertoiko Laurie?
Kertoi kyllä.
Olen niin onnellinen puolestasi.
Näin oli tarkoitettu.
Olen niin helpottunut. Kiitos.
Halusin kirjoittaa, Jo.
Halusin selittää, mutta kaikki kävi äkkiä.
Pelkäsin, että olisit vihainen minulle.
En, en.
Etkö ole vihainen minulle?
Elämä on liian lyhyt vihanpitoon siskon kanssa.
Kaipaan häntä kovasti.
Tiedän.
Kiitos.
Herra Laurence.
Jo.
En saanut aikaiseksi...
Talonne ei ole sama ilman häntä...
enkä voinut mennä sinne, koska hän ei ole siellä.
En ole puoliksikaan sisareni veroinen, mutta...
voin olla lohduttava ystävä, jos sallitte sen.
Hyvä on.
Bethille
nuriseva Jo, maaten
Hyvä herra Dashwood:
Ohessa on ensimmäiset luvut kirjasta,-
jonka olen aloittanut.
Se voisi sopia nuorille,-
mutta on luultavasti pitkästyttävä.
Lähetän sen, jos se sattuisi kiinnostamaan,-
mutta epäilen kyllä.
Jo March.
Luulin, että hän vihasi minua.
Saattoi vihata ja jättää silti talon.
Entä sinä ja John?
En voi hoitaa tällaista kartanoa. Liian suuri.
Pitäisi myydä, mutta haluaisin tehdä jotain-
mikä saisi tädin kääntymään haudassaan.
Kävisi minulle.
Rauhallisesti pyörähtämään vain.
Mitä aiot?
Haluaisin avata koulun.
Meiltä puuttui koulu, ja nyt naisille on kouluja.
Tämän pitäisi olla koulu. Daisylle.
Mitä Demi tekee?
Avaan koulun pojille sekä tytöille.
Entä kirjoittaminen?
Mitä siitä?
Mitä sinulla on työn alla?
Aloitin jotain, mutten tiedä onko se hyvä.
Kaikki pitävät kirjoituksistasi.
Eivät pidä.
Minä pidän.
Se kertoo koruttomasta elämästämme.
Ja?
Ketä kiinnostaisi tarina-
perheen suruista ja iloista?
Sehän ei ole oikeasti tärkeä aihe.
Ehkei tunnu tärkeältä, koska siitä ei kirjoiteta.
Ei, kirjoittaminen ei anna tärkeyttä.
Se heijastaa sitä.
Ei mielestäni.
Kirjoittaminen tekee siitä tärkeämpää.
Milloin sinusta tuli noin viisas?
Olen aina ollut. Mutta sinä huomasit vain vikani.
Joita ei tietenkään ollut.
Hyvä neiti March:
Luin lähettämänne luvut,-
ja myönnän, etteivät ne ole kovin lupaavia.
Mutta lähettäkää lisää-
pahennusta herättäviä tarinoita, jos niitä on.
Tai sanoisinko, jos "ystävänne" voi.
Pahoitteluni vitsistä.
En voinut vastustaa.
Jo, tule alas!
Tullaan!
Kuolen nälkään.
Jo, voisit odottaa.
Nälkä kurnii.
Kultaseni, sinulla on vieras.
En tunne ketään.
Anteeksi tunkeiluni, mutta...
Sinä.
Päivää.
Päivää. Olen Josephine March.
Jo. -Josephine, sinäkö?
Tervetuloa! Tässä ovat Kitty ja Minny.
Oletkin jo tavannut professorimme.
Hän on hyvin sivistynyt mies.
Äitisi sanoo, että kirjoitat. Pidän päiväkirjaa.
Meillä on kiinnostavaa väkeä.
Älykköjä ja eurooppalaisia...
Toivottavasti käy. Sain osoitteen rva Kirkeltä.
Kuka tämä on? Kuka olette?
Anteeksi tunkeilu.
Olin lähistöllä ja ajattelin...
Mutta lähden tästä. -Ei! Ei.
Jääkää. Meillä on paljon tilaa.
Kertoisiko joku kuka hän on?
En halua olla vaivaksi.
Ette ole vaivaksi. -Ette tietenkään.
Olen Laurie. Kuka te?
Olen Friedrich Bhaer.
Samasta täysihoitolasta New Yorkissa.
Jo, hän on oikein komea.
Aiotteko jäädä New Yorkiin?
En. Tarjottiin professuuria Kaliforniassa.
Koska mikään ei pidättele minua täällä, -
ajattelin lähteä länteen.
Siellä on uutta-
ja vähemmän ennakkoluuloja siirtolaisista.
Ehkä minun tulisi lähteä länteen.
Et ole siirtolainen. Joten saisit jäädä kotiin.
Minähän lähden.
Onpa tuo kaunis soitin.
Kuka teistä soittaa?
Sisareni Beth soitti sitä.
Soitamme kaikki, hiukan.
Ei kukaan yhtä hyvin kuin hän.
On hyvin raskasta menettää sisar.
Otan osaa.
Soitatteko te?
Kyllä. Soitan.
Meitä ilahduttaisi jos soittaisitte nyt.
Beth ei olisi halunnut pianon olevan hiljaa.
En halua loukata.
Ette lainkaan.
Oli mukava tavata. -Kiitos samoin.
Hyvästi. -Todella mieluisaa, hra Bhaer.
Hyvästi, Laurie. -Hyvästi.
Kiitos kaikesta. -Mukavaa, kun kävitte.
Jos joskus tulet Kaliforniaan,-
tapaisin sinut mielelläni.
En tiedä tulenko. Mutta kiitos.
No niin...
Hyvästi.
Mitä?
Miksi katsotte minua noin?
Hurmaava mies. Toivottavasti palaa.
Hän olisi loistava ystävä minulle.
Hän ei tullut sinun takiasi. -Eikö?
Jo, sinä rakastat häntä.
Mitä? En rakasta.
Kyllä rakastat.
Olen sinua tyhmempi, mutta näen sen selvästi.
Rakastat häntä. Eikö rakastakin?
Hyvä vaisto. Rakastat häntä.
En ole nähnyt sinua noin onnellisena. Rakkautta!
Nyt menet perään.
Valjasta hevoset. Saamme hänet kiinni.
Minäkin tulen. -Ei, en tule.
Tulet. Amy on oikeassa. -Aivan.
En uskonut auttavani Jota miesjahdissa.
Hienoa.
Hän muuttaa Kaliforniaan.
Hän suorastaan kerjäsi syytä jäädä.
Mutta ulkona sataa.
Ei sillä väliä. Tuletko mukaani? Laitan sinut.
Laurie, älä toljota vaan valjasta hevoset.
Et koskaan kysy äidistäni,-
silloinkaan kun olen nähnyt hänet.
Oletan hänen olevan elossa.
Minä kysyn sinun äidistäsi.
Enkä käsitä miksi.
Ymmärrät tahallasi väärin.
Pitää paikkansa.
Mitä tuo on? Mitä he haluavat?
Ei aavistustakaan.
Isä, julkaisetko tämän? -Miten käy Pikku naisten?
Onhan sinulla loputkin kirjasta?
Mitä?
Pyhiinvaeltajaleikki
Yritän laittaa hänen tukkaansa.
Pysäyttäkää vaunut! -Pysäyttäkää!
Jo, ulos!
Mene, mene!
Suutele häntä rakkaudella!
Suoraan sanoen-
en ymmärrä, miksei hän nainut naapuria.
Koska naapuri nai hänen siskonsa.
Aivan, aivan. Niinpä tietysti.
Kenet hän sitten nai?
Ei ketään. Ei kumpaakaan heistä.
Ei.
Ei! Ei! Se ei toimi lainkaan.
Hän sanoo, ettei halua avioon.
Kuka siitä piittaa?
Tytöt haluavat nähdä naisten menevän naimisiin.
Ei! Se ei ole oikea loppu.
Oikea loppu on se, joka myy.
Uskokaa pois.
Jos laitatte ihastuttavaan kirjaanne-
vanhapiikasankarittaren, kukaan ei osta sitä.
Se ei olisi painamisen arvoinen.
Avioliitto on kai aina ollut-
taloudellinen tarjous. Jopa fiktiossa.
Se on romanttista.
Rahanahneutta.
Voisitteko lopettaa sen niin?
Hyvä on.
Mene, mene!
Suutele häntä rakkaudella!
Mene, Jo!
Jo!
En halua, että lähdet. Haluan, että jäät.
Haluatko? -Haluan.
En lähde jos haluat että jään. -Haluan että jäät.
Minulla ei ole mitään annettavaa. -Ei haittaa.
Käteni ovat tyhjät.
Eivät ole.
Aivan ihana.
Se on romanttinen.
Hyvin liikuttava. Hyvin tunteellinen.
Kiitos vain.
Voisimme antaa luvulle nimen-
Sateenvarjon alla.
Hyvä. -Loistavaa.
Sitten sopimuskysymys.
Annan viiden prosentin tekijänpalkkion.
Saan siis 5 % voitosta?
5 % nettovoitosta, päästyäni omilleni.
Entä sitten etumaksu?
Minä otan riskin painaessani kirjan.
Niin, mutta kirja on minun.
Jos se myy hyvin, tienaamme molemmat.
Ellei, voin jatkaa kustantamista.
En saa mitään, ellei se myy.
Ei, annan 500 dollaria heti oikeuksista.
Oikeuksista?
Oikeudesta eripainoksiin sun muuhun.
Jatko-osiin, hahmoihin eri tarinoissa.
Olisiko se jonkin arvoista?
Vain jos se menestyy.
Vain niin. Haluaisin varmaan omistaa sen.
Ettekö sanonut perheenne tarvitsevan rahaa heti?
Kyllä, siksi halusin etumaksun.
Ei! Liian iso riski.
Maksan vain tekijänoikeuksista.
Pitäkää se 500 dollaria, minulle tekijänoikeudet.
Ja haluan 10 % tekijänpalkkioita.
5,5 prosenttia. Se on hyvin anteliasta.
Yhdeksän.
Kuusi, ja sillä siisti.
Herra Dashwood. Jos laitan sankarittareni-
naimaan rahasta, voisin saada osan siitä.
6,6 prosenttia.
Selvä.
Teidän ei tarvitse päättää oikeuksista nyt.
Olen päättänyt. Haluan omistaa oman kirjani.
PLUMFIELDIN AKATEMIA
Missä hän on? -Hän on täällä!
Tulkaa!
Onnea syntymäpäivänä!
PIKKU NAISIA
PERUSTUU LOUISA MAY ALCOTTIN KIRJAAN
Tekstityksen käännös: Timo Porri